Нюарк, Ню Джърси Септември
Да кажеш на чичо Луи, че виното и сиренето са в хладилника.
Обичам те. Чао.
-Чао, Джуди. -Да ми изпратиш снимка.
Скоро се връщам. Не се безпокой.
-Пази се. -Чао.
-По-спокойно. -Чао.
К
КА
КАР
КАРА
КАРАТ
КАРАТЕ
КАРАТЕ К
КАРАТЕ КИ
КАРАТЕ КИД
''Калифорния, ето ни и нас.''
Какво има? Не ти ли харесва как пея?
Песента не ми харесва.
Калифорния ще ти хареса. Сутрин се събуждаш,
измъкваш се от леглото и цоп в басейна.
Да, бе.
Ще видиш. Не отиваме да живеем в някаква дупка.
МОТЕЛ Каньон Портал
РЕСТОРАНТ И бар
Бутай, Даниъл. С всичка сила, момче. Бутай!
Браво, успяхме. Хайде. По-бързо се качвай.
Отново успяхме. Браво!
Даниъл, събуди се.
Погледни дясно на борд. Най-накрая в рая.
Пристигнахме.
Хайде.
Готово.
Последна спирка.
На мен ли го казваш?
Хайде. Всички на палубата.
Трябва да разтоварим, преди да потъне.
Погледни палмите! Разбираш ли какво означава това?
Да се пазим от падащи кокосови орехи.
-Майтапчия. Край на зимата. -Аз обичам зимата.
Обичаш ли възпалено гърло? А премръзнали пръсти?
Не обичам смог.
-Споменах ли за басейна? -Около сто пъти.
Добре, да ги направим сто и един.
Отвори очи, скъпи ми сине. Това е райската градина.
Хайде. В апартамент 20 сме.
На горния етаж.
-Ударих ли те? -Няма нищо.
-Ще ти помогна. -Благодаря.
Не трябваше да го правя. Бе глупаво.
Сигурно сте новите от апартамент 20.
Май да.
-Фреди Фернандес от 17-и. -Даниъл ЛаРусо.
Приятно ми е. Ще ти помогна.
-Няма нищо. Тежко е. -Вече го взех.
-Откъде си? -От Ню Джърси.
Какво правиш тук?
Назначиха майка ми в една компания. Рокет Компютърс.
Полет към бъдещето. Нещо такова.
-Не съм я чувал. -Сега набира скорост.
-Това ли е басейнът? -Да. Това карате ли беше?
-Да. -Отдавна ли тренираш?
-От известно време. -Прибягвал ли си до него?
-Няколко пъти. -Можеш да разбиеш тоя-оня.
Бих искал да се науча. Може да ми преподаваш.
-Разбира се. Няма проблем. -Страхотно.
Това място е скапано. Върнете се в Ню Джърси.
Как разбрахте откъде съм?
И аз съм от Ню Джърси. Надушвам своите.
-Откъде точно? -Парсипани.
-Не трябваше да заминавам. -Чичо ми Луи е от Парсипани.
-Луи Мартини? -Луи ЛаРусо.
Луи ЛаРусо? Не го познавам.
Ей, кученце.
Как си? Жадно ли си?
-Тя е откачена. -Какво?
-Хлопа й дъската. -Симпатична е.
-Какво ще правиш утре? -Не знам. Май нищо.
Ще правим купон на плажа. Искаш ли да дойдеш?
-Да, страхотно. -Сутринта ще мина да те взема.
Това е апартамент 20.
-Така ли? -Да го оставя ли тук?
-Да, благодаря за помощта. -Няма нищо.
Беше ми приятно. Умната. До утре.
Не казвай нищо за басейна. Утре веднага ще се обадя.
Каза ли на възрастната дама откъде сме?
Да. Не ти ли напомня за леля Теси?
-По-скоро за чичо Луи. -Мисля, че тук ще ни хареса.
Имам много добро предчувствие. Наистина, Даниъл.
Кранчето е повредено.
Казаха ми, че има човек по поддръжката. Потърси го.
Това за какво е?
-За кучето на чичо Луи. -Сладко е.
-Утре съм канен на купон. -Чудесно. Видя ли?
-Нали искаше да ти помогна? -Забравила съм.
Сигурно съм те сбъркала с някой друг.
Благодаря, мамо.
Ще ми кажете ли къде е човекът по поддръжката?
Ето, кученце.
Влез там, завий наляво, малко по-нататък,
после надясно, влизаш вътре и вляво ще го намериш.
Значи надясно, после наляво?
Не, наляво, после надясно, а вътре вляво.
Добър ден.
Вие ли сте по поддръжката?
Ние сме новите от апартамент 20.
Кранчето тече.
Бихте ли дошли да го поправите?
За кога да кажа на майка ми?
Какво кога?
Кога ще поправите кранчето.
После.
По-точно?
После, после!
Може ли топката?
Доста добре.
Фукльо.
Съжалявам. Чакайте.
-Коя е русата в синьото? -От хълмовете.
-Какво значи от хълмовете? -От тузарите.
-Русата май те гледа. -Да, бе.
-Мисля, че те бройка. -Кой би я обвинил?
-Защо не направиш нещо? -Ям в момента.
-Как можеш да мислиш за ядене? -Гладен съм.
-Май не знаеш как да действаш. -Много добре знам.
Нека ти кажа, че съм напълно наясно.
Да видим тогава.
Хайде, приятел. Иди я забий.
Отивам.
-Загубил ли си нещо? -Дано не те притесняваме.
Как правиш номера с топката?
Много е лесно. Започваш от коляното. Първо един път.
Само един. После два пъти. Едно, две.
После три и четири. Пробвай. Просто повдигаш крак. Браво!
-Много впечатляващо! -Време за бира. Кой иска топла?
Без мен.
Кого заблуждаваш? Ти водиш по упадъчност.
Вече не. Тази година завършвам. И всичко ще стане както трябва.
Точно така. Всичко ще се нареди.
Сигурно ти пускаш модите, Джони. Всеки прави нещо ново.
Погледни вдясно.
-Забрави. Това е минало. -Кой ти каза?
-Мислех, че са скъсали. -Тя - да, той - не.
Хайде, пробвай.
Гледай.
Аз ще я донеса. Веднага идвам.
-Али, искам да поговорим. -Остави ме на мира.
Вече го обсъдихме. Не искам да говорим.
Аз искам да поговорим, разбра ли?
-Какъв ти е проблемът? -Разкарай се оттук.
-Така няма да се разберем. -Върни ми касетофона.
Казах да ми го върнеш.
-Обещай, че ще поговорим. -Добре, върни ми касетофона.
-Ти го счупи! -Да.
Не го пипай, тъпако.
-Какво става? -Искаш ли го?
Джони, престани.
-Престани. -Нищо не съм направил.
Чувстваш ли се мъж?
Ти започна. Исках само да поговорим.
-Остави го и ще поговорим. -Защо ми звучи познато?
Ами ти, юнако? Беше ли ти достатъчно?
-Вече сме квит. -Никаква милост.
Защо не ме удариш?
-Ти си виновна! -Не е вярно.
-Ти си виновна. -Не мислиш ли, че си ти?
Защо винаги се биеш?
Глупости. На моторите, момчета.
Готини приятели си избираш.
Откъде го намери този?
Хайде, да вървим. Нищо му няма.
-Добре ли си? -Просто ме остави.
-Ще ти помогна. -Остави ме. Добре съм.
Хайде, Али. Да вървим. По-добре го остави.
Хайде, да тръгваме.
Даниъл!
-Как мина купонът? -Нормално.
Сигурно е било повече от това. Не те чух да влизаш.
-Някакви приятели на хоризонта? -Няколко. Трябва да вървя.
-Хапни първо. -Не съм гладен.
-Трябва ти енергия да си чаровен. -Добре съм, имам енергия.
Направи ми една услуга. Свали си очилата.
-Защо? -Просто те моля.
-Такава е калифорнийската мода. -Искам да видя очичките ти.
-Стига с тия очички. -Да не се друсаш?
-С портокалов сок. -Защо си криеш очите?
-Не е вярно. -Свали очилата.
Веднага!
Господи! Какво се е случило?
Ударих колелото в един бордюр. Не исках да те тревожа.
-Само изглежда зле. -Недей така.
-Не ме боли. -Виждаш ли с него? Остани вкъщи.
Трябва да вървя.
СГРАДАТА Е ПОСВЕТЕНА НА ИСТИНА - СВОБОДА - ТЪРПИМОСТ
-Здравейте, как си, Фреди? -Ей, каратиста.
Да видим какво можеш.
-Знае как да го пердашат. -Това вече ми е ясно.
Да се махаме.
Мисли бързо.
-Здравей. -Здравей, как си?
-Окото ти. -Само изглежда зле. Наистина.
Дано да е така.
Не успях да ти благодаря.
За нищо. Съжалявам за касетофона ти.
Аз съжалявам още повече за окото ти.
Трябваше да му го дадеш.
Защо? Нали не е негово?
-Така е, не е негово. -Вече мислим еднакво.
Знаеш ли какво още правим еднакво?
Упражнявала си се.
-Мажоретките да дойдат тук. -Трябва да вървя.
-До скоро. -Чао.
-А как се казваш? -Али.
-А ти? -Даниъл.
До скоро.
Добре.
Задръж го, Боби.
Как беше?
Вижте какво прави с Боби.
Никой не може да ме удря. Ще го убия.
-Не и в този отбор! -Той ме спъна!
Казах да се махаш!
Пак ще се видим. Да вървим.
Скапано училище! Мразя го.
52, 53, 54,
55, 56, 57...
-За крана. -Заповядайте.
В кухнята.
1, 2, 3...
Карате.
-Да, 5, 6... -Много добре.
-По книгата ли учиш? -И няколко месеца в Нюарк.
9, 10,
11, 12, 13...
Какво ти е на окото?
Паднах от колелото.
Добре, че ръката ти е здрава.
-Али. Как си? -Добре.
-Днес нямаш ли апетит? -Не особено.
Хапни си сладкиш, аз го направих.
-Харесва ли ти тук? -Не е скучно.
В Нюарк скучно ли беше?
Откъде знаеш, че съм от там?
-Поразпитах. -Така ли?
-С кого седиш? -С теб, ако нямаш нищо против.
-Чудесно. Искаш ли мляко? -Благодаря.
-Съжалявам за футболния мач. -Такъв е животът.
Помниш ли онзи тип, с когото се скара на плажа?
-Да, кралят на каратето? -Бившият ми приятел.
Добре е да го знам. Какво?
Да, прав си. Знам.
-Какво правиш? -Вътрешният ми глас
ми подсказва, че сигурно съм луд да разговарям с теб.
-2,50 долара. -За двамата.
-3,75 долара. -Все едно няма значение.
-Защо? -Защото скъсахме.
-Чакай. Откога? -От седмици.
Една седмица, пет седмици. Колко седмици значи ''седмици''?
КАРАТЕ
-В това училище няма страх. -Да, учителю!
-В това училище няма болка. -Да, учителю!
-В това училище няма поражение. -Да, учителю!
-В това училище няма страх. -Да, учителю!
-В това училище няма болка. -Да, учителю.
-В това училище няма поражение. -Да, учителю!
Пригответе се.
-Какво учим тук? -Юмручно право, господине!
-И какво означава това? -Удряш първи и никаква милост!
-Не чух добре. -Удряш първи и никаква милост!
-Г-н Лорънс. -Да, учителю.
Разгрей ги.
Заемете позиция. Удар с юмрук.
Готови.
Ресторант ОРИЕНТ ЕКСПРЕС
Няма да познаеш. Пращат ме на обучение за мениджър.
Не е ли страхотно?
Курсът е две вечери в седмицата.
Щом се отвори място, ще ме включат. Условията са чудесни.
Поемат ми всички разходи.
Страхотно.
-Какво има, Даниъл? -Нищо.
Помниш ли, когато отиде в провинцията и нямаше приятели?
Какво стана?
Попаднах на отровен бръшлян.
Запозна се с Кевин и Кени, с които станахте добри приятели.
Не трябва да се отказваш.
Знам, че е трудно.
Ние не се предаваме лесно, нали?
Така е.
-Как е училището по карате? -Гадно е.
Добре. И без това не можем да си го позволим.
А момичетата?
-Нормално. -Само толкова?
Имам чувството, че целият свят е станал рус.
Харесваш ли някоя?
Симпатична ли е?
Не.
-Нещо повече от това. -Но е руса, нали?
-Има руса коса. -Люсил, да вървим, ето ги.
-Колкото Джуди ли е красива? -Слага Джуди в малкия си джоб.
Слага Джуди в малкия си джоб?
Ще ми разкажеш после. Обичам те. Внимавай с колелото.
Има страхотна усмивка. Много е умна.
Бих казал, че е красива. Убеден съм, че е красива.
Нещо повече.
Тя е привлекателна. Много секси.
-Търсиш краткия път до Нюарк? -Иска да учи карате.
Ето първия урок: как се пада. Не мисли за болката.
Проклето колело! Мразя го!
Мразя скапаното колело! Глупаво колело!
Какво има? Защо захвърли колелото си?
-Защото така. -Гледай ме, като ти говоря.
Господи!
Обясни какво става. Но не казвай, че е инцидент с колелото.
-Какво искаш да чуеш? -Истината.
Не, искаш да чуеш колко е страхотно тук.
За теб може би е, но не и за мен. Мразя този град!
Мразя го, искам вкъщи! Защо да не можем да се върнем?
Чуй ме.
Не мога да ти помогна, ако не ми кажеш какво става.
Трябват ми уроци по карате.
-Ти ходи на карате. -Трябва ми добро училище.
-С бой нищо не се решава. -С палми също.
Не е честно.
Не беше честно да идваме тук без да ме попиташ.
Прав си.
Трябваше да те попитам.
Искам у дома. Не разбирам тукашните порядки.
Да опитаме заедно да ги разберем.
-А колелото? -С автобус е по-безопасно.
Защо не можем да се върнем вкъщи и да зарежем това място?
-Всичко ще ти разкажа. -Непременно.
Как си?
-Какво ти е на челото? -Ужасно. Гигантска пъпка.
Това беше гадно.
Даниъл, това е Сюзан. Какво, всъщност, се случи?
Поредният инцидент.
Какъв мотоциклет караш? Хонда? Сузуки?
Мияджи Турбо.
-Така ли? -Наистина?
-Ела с нас в увеселителния парк. -Звучи чудесно.
Искам да ти покажа новата игра.
Забравих нещо. Ей сега ще ви настигна.
-Не бягай. -От нищо не бягам.
-Трябва да разрешим проблема. -Сам ще се оправя.
-Даниъл... -Остави ме на мира!
Оправихте ли колелото?
-Благодаря. -Пак заповядай.
Много съм ви признателен.
Това истински дръвчета ли са?
Заповядай, ако искаш да ги видиш.
Благодаря.
Как остават толкова дребни?
Обучавам ги.
Подрязвам тук, връзвам там.
В Япония ли сте го научили?
В Окинава.
Къде се намира?
Родината ми.
Тук е Китай.
Тук е Япония.
Това е Окинава.
В училище ли сте го научили?
Баща ми ме научи.
Градинар ли е бил?
Рибар.
Много са красиви.
Ела, опитай.
Не знам как се прави.
-Седни. -Може да объркам нещо.
Затвори очи.
Довери ми се.
Съсредоточи се.
Мисли само за дървото.
Нарисувай ясна картина, до последната игличка.
Изчисти съзнанието си. Да остане само дървото.
В целия свят не съществува нищо друго
освен дървото.
Разбра ли?
Отвори очи.
Запомни ли картината?
Да.
Направи като на картината.
Довери се на картината.
Откъде да знам, че картината е вярна?
Щом идва отвътре, винаги е вярната.
Здравейте.
Здравей, мамо, влизай.
-Поправил си колелото. -Г-н Мияджи го оправи.
Чудесно, благодаря ви.
-Колко ви дължим? -Моля ви, няма нужда.
За мен е удоволствие.
Много мило от ваша страна.
Здравей, шампионе.
Здравей.
-Какво правиш? -Подрязвам дръвчето.
Бонзай.
Красиви са.
Г-н Мияджи се е научил в Окинава. Той е от там.
Наистина ли?
Толкова са нежни.
За мен ли е?
Не мога да го приема.
Моля ви, ще ме обидите.
Много мило, благодаря.
-За нищо. -Знам къде ще го сложа.
Хайде, става късно.
-Още половин час. -Веднага. Утре си на училище.
-Благодаря за всичко. -Пак заповядайте.
Не забравяй дървото.
Упражнявай се.
Благодаря.
-Сайонара. -Сайонара.
-Лека нощ. -Още веднъж благодаря. До скоро.
Мамо, дал ти е най-хубавото. Той е изключителен.
Видя как е поправил колелото. Наистина е страхотен.
-Честит празник. Харесват ли ти? -Да, хубави са.
Днес минах покрай училището. Много е оживено.
Какво има? Няма ли да ходиш?
Не.
Как така?
Не си падам много по танците.
А и нямам настроение.
Доста време прекарваш сам. Не е хубаво.
Не съм сам.
С вас съм.
На пчелата й трябва младо цвете за мед, не стара слива.
И без това нямам костюм.
Ако имаше,
щеше ли да отидеш?
Ако е на Невидимия.
Невидимия ли?
Та никой да не може да ме види.
Даниъл е там.
-Къде? -Под душа.
-Откъде знаеш? -Знам.
Може ли?
-Не знам какво намира в него. -Сигурно е откачила.
Помогнете, цветето ми се нуждае от вода.
Дошла си където трябва, непозната.
-Не съм танцувала под душ. -Един приятел ми го направи.
Нали е страхотно?
Къде изчезна?
Не съм изчезнал.
-Не съм те виждала. -Търси ли ме?
-Нещо такова. -Нещо такова?
Мислех, че още ми се сърдиш.
-Защо? -Заради това, което ти казах.
Много мислих.
Трябва да се науча да не се бъркам.
Не, мисля, че си права за проблемите.
Бях забравил.
-Благодаря, че ми напомни. -Пак заповядай.
Въобразява си, че може да се държи с хората както си иска.
-Кой? -Джони.
Как ми се иска да си намери майстора.
Каквото повикало, такова се обадило.
-Искам да го видя, като стане. -Аз също.
Искаш ли да излезем?
Убеди ме.
-Пилето е пощуряло! -Хвърля истински яйца!
Невероятен е!
Не!
Джони!
-Сви ли я? -Ей сега.
Ще доведа момчетата. Побързай.
По дяволите!
Бързо!
Джони, какво става?
Разкарай се!
-Какво става? -Сега ще видиш.
Ставайте!
Направете път!
Какво правиш, по дяволите?
Разкарай се!
Никъде няма да ходиш.
Нещастен слабак!
Защо не изчезна, нещастнико?
Продължи да нахалстваш. Сега ще си платиш!
Къде отиваш, сладур?
Какво ще кажеш за преден удар, Джони?
Вдигнете го.
-Стига му толкова. -Млъкни!
-Не се държи на крака. -Голяма работа.
-Джони, стига му толкова. -Аз ще реша кога му стига.
Какво ти става, Джони?
-Враговете не заслужават милост. -Правилно!
Ти си полудял!
Дръжте го!
Даниъл сан.
Хайде.
Не го махай.
-Как смърди. Какво е това? -Лошо мирише, но лекува.
-Къде е Човекът-паяк? -Кой?
Този, който ме спаси. Къде отиде?
Вие?
-Невъзможно. -Защо да е ''невъзможно''?
-Защото... -Защото съм стар ли?
Пийни чай.
Добре ще ти дойде.
Защо не ми казахте?
-Какво да ти кажа? -Че владеете карате.
-Не си ме питал. -Къде сте се учили?
При баща ми.
Мислех, че е рибар.
В Окинава всички Мияги умеят две неща:
риболов и карате.
Каратето идва от Китай през 16 век.
Наричали са го ''те'', ръка.
По-късно
предците на Мияги го наричат ''карате'', празна ръка.
Винаги съм мислел, че идва от будистките храмове.
Гледаш много телевизия.
И майка ми казва същото.
-Обучавали ли сте някого? -Не.
Бихте ли се заели?
-Зависи. -От какво?
От причината.
Отмъщение.
Ако е за отмъщение, започни да копаеш два гроба.
Поне ще си имам компания, нали?
Боят е последният отговор на проблема.
Г-н Мияджи, мисля, че не разбирате проблема ми.
Мияги идеално разбира проблема.
Приятелчетата карате ли учат?
Приятели? А, онези типове.
Зависи от гледната точка.
Проблемът е, че все си изкарвам боя.
Защото момчетата имат лоша гледна точка.
Каратето е само за отбрана.
Тях ги учат на друго.
Разбирам.
Няма лош ученик, има лош учител.
Учителят нарежда, ученикът изпълнява.
Чудно, това разрешава въпроса.
Ще отида в училището и ще се разберем с учителя.
Вече използваш главата си за нещо различно от мишена.
-Пошегувах се. -Защо?
Ако се появя там, ще ме убият.
И иначе ще те убият.
Бихте ли дошли с мен?
Не, не мога.
Защо? Казахте, че е добра идея.
За теб е добра идея.
За мен е добра идея да не се замесвам.
Но вече се замесихте.
-Много съжалявам. -Какво?
Е, много благодаря.
Като че ли си нямах достатъчно проблеми.
Сега и вас ще нося на гръб. Повече не ми правете услуги.
-Даниъл сан. -Какво?
Добре, ще дойда.
-Прекрасно, г-н Мияджи. -Мияги.
Мияги.
Какъв колан имате?
Плетен.
Харесва ли ти?
От магазина за 3,98 долара.
Исках да кажа...
В Окинава колан значи, че не трябва въже за панталоните.
Много смешно.
-Даниъл сан. -Какво?
Каратето е тук.
Каратето никога не е тук.
Разбираш ли?
Предполагам.
Лека нощ, Даниъл сан.
Лека нощ, г-н Мияджи. Мияги!
Утре сутринта?
В 10:00 ч.
Благодаря, че ми помогнахте с онези приятелчета.
-Добро утро, г-н Мияги. -Как се чувстваш?
-Малко разглобен. -Можеш ли да шофираш?
Да.
-Но не ме бива много. -Мен също.
Нямам книжка.
Аз също.
Значи всичко е наред.
ОБЛАСТНИ СЪСТЕЗАНИЯ ПО КАРАТЕ
Загубиш ли концентрация в боя, пиши се мъртъв!
-Да, учителю. -Какво?
Да, учителю!
Стани!
60 лицеви опори на юмрук.
Готови за бой!
Браун. Робъртсън.
Позиция.
Точка. Удар с крак.
Какво зяпаш? Довърши го!
Върни се на място.
Пригответе се.
Тук не учим на милост. Милостта е за слабите.
Тук, на улицата, на състезание,
този срещу вас ви е враг.
Врагът не заслужава милост. Какъв е проблемът, г-н Лорънс?
Да зарежем тази работа.
Чакай, още не.
Ученици, имаме гости. Стройте се зад мен.
Научих, че снощи си нападнал един от учениците ми.
Боя се, че сте разбрали погрешно.
Лъжец ли го наричаш?
Никого нищо не наричам.
Защо си се домъкнал, старче?
Да помоля да оставите момчето на мира.
Момчето не може ли само да се грижи за себе си?
Когато е един срещу един, да.
Когато са петима срещу един, става твърде много.
Това ли те притеснява?
Можем да оправим нещата.
-Един двубой, г-н Лорънс? -Да, учителю!
Никакъв бой повече.
Това е училище по карате, не курс по плетене.
Не може току-така да хвърляш ръкавица и да си тръгваш, старче.
Изкарай момчето на тепиха или ще имаш проблем с мен.
Тук сте на собствен терен, в своето училище.
Кажи къде.
На турнир.
ОБЛАСТНИ СЪСТЕЗАНИЯ ПО КАРАТЕ
Куражлия го даваш, старче.
Мисля, че можем да те задоволим.
Нали, г-н Лорънс?
Да, учителю.
В строя.
Още една дребна молба.
Давай по-бързо.
Оставете момчето да тренира на спокойствие.
Доста нахално копеле си, нали?
Но това ми харесва.
До турнира никой да не закача примадоната.
-Ясно ли е? -Да, учителю!
Но ако не се явите,
ръцете ни са отвързани
за него
и за теб.
Не мога да повярвам.
-Не мога да повярвам! -Какво?
В това, в което ме забъркахте. Казахте, че ще оправите всичко.
-Направих го. -Как?
Как ли? Спестих ти два месеца побои.
Страхотно, сега има какво да очаквам.
Къде е къщата ви?
От другата страна на линията.
И с петрол ли се занимавате?
Не всичко е каквото изглежда.
Напомня ми Нюарк. Какво ще правим тук?
Ще започнем обучението.
Много работа ни чака.
Състезанието ще дойде, преди да се усетиш.
Точно от това се боя.
Този учител е пълно куку. Дали ще победя онзи тип?
Няма значение.
Онзи учител вярва в юмруците.
Глупаво, но факт.
Няма значение дали печелиш или губиш.
Ние ще покажем добър бой, ще спечелим уважение.
-Тогава никой няма да те закача. -Ще ме размажат на място.
Проблемът все едно ще се реши. Чакай ме тук.
Страхотно.
-Забравих да ви го върна. -Запази си го.
Много благодаря.
-Готов ли си? -Да, струва ми се.
Даниъл сан, трябва да поговорим.
Вървиш по пътя.
Вървиш отдясно, всичко е наред. Отляво, всичко е наред.
Вървиш ли по средата, рано или късно ще те премажат.
Същото е и при каратето.
Или го правиш, или не.
''Струва ми се'' означава да си премазан.
Разбираш ли?
Да, разбирам.
Готов ли си?
Готов съм.
Така.
Да сключим свещен договор.
Обещавам да те обучавам в карате. Това е моята задача.
Ти обещаваш да учиш. Твоята задача е да правиш каквото кажа.
Съгласен ли си?
Съгласен съм.
Първо измий всички коли, след това ги намажи с паста.
-Защо трябва да... -Помни уговорката. Без въпроси.
Да, но...
Търкаш с дясната ръка. Търкаш с лявата ръка.
С дясната, с лявата.
Вдишваш през носа, издишваш през устата.
С дясната, с лявата.
Не забравяй дишането. Много е важно.
Дясна, лява.
Откъде са всички тези коли?
От Детройт.
Търкаш
и правиш кръг с дясната ръка.
Търкаш и правиш кръг с лявата.
Дясна, лява.
Вдишваш, издишваш.
Дясна, лява.
Г-н Мияги, свърших.
Ще погледнете ли?
Г-н Мияги?
Къде сте?
Търсих те навсякъде. Къде изчезна?
-Не мога да повярвам. -Какво?
-Къде отиваш? -Да намеря онзи идиот.
-Вече всичко е наред. -До следващия път.
-Няма да има ''следващ път''. -Ето ги.
Само гледай. Радвам се да ви видя, момчета.
Съжалявам за окото, Джони. Как е рамото, Томи?
Внимавайте повече да не изскачате пред автобуси.
Чакай. Забрави ли какво каза учителят? Чакаме до турнира.
Виж го ти, този щиглец.
Сам ли ги подреди така?
Когато намислиш желание под душа, винаги се сбъдва.
-Не трябваше да отварям уста. -Не, имаме уговорка.
Така ли? Каква?
Те няма да ме бият, аз няма да ги подреждам така.
-Не ти вярвам. -Какво, да хленча ли?
-Всеки би го направил. -Кой ще ме чуе?
Аз.
Наистина ли?
-Ще ме изслушаш ли в събота? -Разбира се.
Чудесно! Значи в събота вечер
ще излезем, ще се забавляваме. Ще видим какво ще правим.
-Това ли е адресът ти? -Точно така.
Къде се намира?
-Трябва да вървя. -Добре.
Ще говорим после. Страхотно.
Добре.
Г-н Харис, може ли за малко? ЛаРусо. Имаме история при вас.
Исках да ви кажа колко ми хареса лекцията ви за индианците.
Казах и на приятелите си. Бихте ли ни разказали още нещо?
-Да, имам свободен час. -Чудесно.
Не, трябва да вървя.
Оставаме само двамата, но няма проблем.
После ще им разкажеш.
Индианците от равнината са били доста първобитно племе...
Хайде, Казанова.
-Здравей. Как си? -Добре.
-Изглеждаш чудесно. -Благодаря.
Не сме сами.
Това са родителите ми. Ела да ви запозная.
Чудесно.
-Здравей, миличка. -Здравей, татко.
Това е Даниъл ЛаРусо.
-Родителите ми, г-н и г-жа Милс. -Приятно ми е, Даниъл.
-Здравей, Даниъл. -Много ми е приятно.
-Къде ще ходите? -Не знам. Къде отиваме?
Не знам. Където искаш.
-На миниголф? -Добре, на миниголф.
Няма нищо. Нали трябваше да се поправи?
Да, така е. Ще се оправи.
-В Енсино ли живееш, Даниъл? -В Енсино? Не.
-Къде живееш? -В Ресида.
-А това майка ти ли е? -Да.
Здравейте!
Чака ни. Да вървим. Беше ми приятно.
-Не закъснявай, миличка. -Добре, татко.
-Здравейте, госпожо. Аз съм Али. -Здравей. Наричай ме Люсил.
-Къщата ви е красива. -Благодаря.
-Можеш ли да караш кола? -Да.
Включваш на втора и като кажа ''пали'', палиш.
''Пали.''
Не се тревожете, всичко е наред.
Сладка е. Често се случва.
Добре, ЛаРусо, бутай! Хайде, кучета!
Сега пали!
Успяхме от първия път!
МИНИГОЛФ - Семейни забавления
АРКАДА - игри - награди
Ще ви взема в 23:00 ч. Не закъснявайте. Забавлявайте се.